Як часто ми переконували себе, що нам здалося, що усі так живуть? Скільки разів ми стикалися із "мудрістю", що це нормально і така любов? Чи вагалися ми допомогти, вважали це приватною справою?
Так, на жаль, нам вдається знаходити виправдання насильству. А правда така:
якщо він любить тебе, то ніколи не вдарить;
зробити боляче - це не прояв симпатії;
твоя "хата не скраю", і ти можеш допомогти.
Час називати речі своїми іменами, ніхто не заслуговує на насильство. Без усіляких "але".
24 фев 2019