Ce nu a spus Andre Stern a fost ca el a facut ce a vazut la parintii lui. La parintii lui a vazut doar cercetare, citit, cercetare, exuberanta in ceea ce faceau, in proiectele in care lucrau. Nu a vazut si nici perceput ca se plang ca se duc la servici, ca este rau seful/sefa, sau poate si mai rau ca se duc si vand droguri, stau la colt de strada si traiesc din mici sau mari inselaciuni. Asta nu s-a spus. Suntem fiinte sociale si invatam in primul rand de la parinti - atitudini, limbaje, etc care ne marcheaza viata si marcheaza viata copiilor nostri. Da, inveti singur limba materna, dar inveti singur si limbajul comportamental. Daca ai fericirea unor parinti care au atitudine de incredere, inclinatie spre citit si ii mai spui copilului ca “imi place sa citesc” sau “hai cu mine citim impreuna, descoperim lucruri extraordinare in carti”, atunci este o normalitate si o joaca cititul pentru acel copil. Multumesc pentru emisiune, pentru invitati. 🙏
Confirm! Mi am dat copilul la pian, având pian în casa. A zis da. I a plăcut și de profesoara, extrem de mult chiar. După câteva luni, când a văzut ca TREBUIE (sa învețe teoria, sa repete ca asa trebuie sa repeți și acasă ca să înveți să cânți la pian), nu a mai vrut sa meargă. Îl durea burta când mergea la pian la ea. Asa ca nu l am mai dus. Apoi după o perioada când nu i am mai cerut nimic legat de pian, a început sa cânte singur, ce vrea el, inventa cântece acorduri, acum cauta la pian notele melodiilor (după ureche) și a învățat singur sa cânte.... Dar acum cu ENTUZIASM!
Așa-i!...dacă noi ca și părinți am fi altfel decât normele bolnave impuse de sistem, absolut și copiii noștri ar fi altfel. Să fii obligat să înveți niște materii la școală față de care nu manifești și nu simți absolut niciun interes, nu ai nicio înclinație (gen ...muzică, sport, desen, franceză, etc) este până la urmă o dezbrăcare forțată de ceea ce ești, și o imbrăcare forțată cu ceea ce nu ești.
@@christyn2571 Trebuie sa ne intarim structura. Folosi prea multe cuvinte inutile.In vocabularul nostru trebuiesc inlocuite cuvinte ca defect, inutil, prost... Noi ca natie. Si sa le inlocuim cu opusul. Noi Suntem MULT MAI MULT DECAT AM CREZUT. Noi Suntem plini de virtuti. Trebuie sa citim invataminte stoice, ar trebuie introduse in scoli. Astea sunt principii. Daca societate, familia, religia nu ne-au ajutat, astazi avem posibilitatea sa ne modificam modurile de gandire. O sa reusim. Eu cred foarte mult in noi si in POPORUL asta❤️
Copilul vrea sa auda si "ma bucur cand vad ca esti fericit. Ma bucur pentru reusita ta... E tot un fel de a-i spune Te Iubesc Si cand nu reuseste :" astazi e asa dar vei reusi. Eu sunt aici❤" In tot este Te Iubesc
Doamne dacă aș avea posibilitatea acum as zbura din Satu Mare la București ca să l vad live! Plâng pentru toate momentele în care ma gândeam ca nu fac suficient pentru copilul meu, Omul acesta mi a dat speranța căci nu există nu se poate !
copiii fac ceea ce vad la adultii din jurul lor (sau la alti copii). putini sunt cei care cauta si descopera singuri (in setea lor personala de cunoastere) - sunt total de acord cu ce a spus @Alexa-hx3zr aici, intr-un comentariu. chiar si asa ..... acest interviu cu Andre Stern este inspirational. Mi-ar fi placut sa il pot cunoaste cu adevarat pe omul acesta. Sa vad cum gandeste si se manifesta in viata de zi cu zi, in relatiile lui cu prietenii, familia, colegii de munca.
Stiu atatea dar am atat de putine posibilitati sa fac ce stiu… o sa urasc ziua in care o sa imi inscriu copilul la scoala de stat in Ro. Stiu cat de putin il va ajuta de fapt si stiu ca isi va petrece acolo muuuuuuult timp din scurta noasyra viata, timp care ar fi putut fi consumat altfel. Greu
Se poate face homeschooling,cu o scoala umbrela.Multi parinti aleg sa faca asta chiar si in Romania.In afara este mai cunoscuta aceasta alternativa de educatie.Ascultati va intuitia.Exista si alte modalitati.
Si totusi, in Romania sunt atatia copii care nu merg la scoala si se vede ca nu reusesc in viata si nici nu invata mai mult. Bunica mea a facut doar 4 clase si sigur nu stie mai mult de limba romana, iar la mediul rural nu mai zic de lipsa de oportunitati de invatare si modele parentale care sa sustina invatarea non-formala avansata. Este un mare bias cognitiv la mijloc din pacate 😢
Un singur exemplu aș, da, despre entuziasm, din faculate.. nu știu pentru alții cum a fost, dar pentru mine a fost exact ca o distracție.. la noi se făceau meditații înainte de examen, la hidraulică, de exemplu: la meditații, cu câteva zile înainte de examen, proful a realizat că nu știam mai nimic din toată materia de peste semestru și m-a întrebat ce o să fac la examen?.. Fix așa a sunat întrebarea: „Bun, și ce-o să faci la examen?” .. Eram nu obraznic, dar eram relaxat și serios, încât răspunsul meu a fost foarte simplu: „O să mă distrez, dom` profesor!” ... Cumva, evident, am fost obraznic, dar n-am nevoie ca nimeni să mă creadă... nu, eu am răspuns sincer.. Și cred că și proful a realizat că nu-mi băteam joc de dumnealui.. e de altfel, un prof empatic, poate mai empatic decât ne-am aștepta.. (proful care atunci era la seminar, nu la curs).. .. Am luat 9 la examen, și puteam să iau 10.. unul dintre subiecte a fost despre relația lui Bernoulli din hidraulică, un subiect pe care majoritatea îl consideră dificil... și începusem să scriu despre importanța acestei relații pentru toată viața de inginer, chiar dacă, în practică nu te mai întâlnești direct cu relația de calcul respectivă. Am luat 9 la examen pentru că nu terminasem lucrarea, dar se terminase timpul, a rămas ceva neterminat.. poate 10.. 15 minute dacă mai erau, luam 10. Nu contează, contează să ne focusăm pe relația de calcul și pe importanța ei. .. În orice relație de calcul este imperios necesară definirea prealabilă a tuturor termenilor, a tuturor variabilelor.. odată ce statuezi, întâi de toate, pe definirea termenilor, a variabilelor, cu siguranță că mânuirea relației e ușoară, ulterior. Evident, definind termenii, nu doar că ești în stare să reproduci relația de calcul pe foaia de examen, ci știi să argumentezi chiar cu cuvintele tale, ce ai înțeles. Revin, nu-ți trebuie în mod direct, niciodată, această relație de calcul, în practica (de proiectare). Și atunci, de ce ni se bagă pe gât așa „complicățenii” de relații?, (căci majoritatea consideră relația complicată și inutilă). .. Cât timp mi-a luat să învăț relația? Cred că două.. trei ore, maxim, de focus pe foile respective, nu mai mult! Important era că, într-adevăr, eram entuziasmat.. Cumva, entuziasmul meu era relaxat: îmi ziceam ceva de genul: „Eh, ia să pricepem și asta, doar nu e rocket scinence!”.. Și evident, aș ști să mânuiesc și acum termenii relației, fără prea multă greutate. Și consider că oricine poate, atâta timp cât ia în piept problema cu entuziasm, cu împăcare. Evident, are dreptate Andre, când zice că entuziasmul te duce PRIN problemă, nu te lasă față cu problema. Evident, a fost relaxant la examen, învățând doar câteva ore.. Nu mă consider nicidecum un geniu! E nevoie doar de entuziasm! Entuziasmul e o raritate azi, de aceea se manifestă și versetul acela: „Ca o minune m-am făcut multora”, de ce?, „din pricina celor ce părăsesc Legea Ta”!.. Așa se exprima David, la vremea aceea.. Aș socoti aici entuziasmul drept Lege, care nu trebuie desconsiderată! Având entuziasm, toți suntem minunați! .. Acum, de exemplu, sunt entuziasmat de descoperirea minunatului om, dirijor, interpret vocal, interpret de multiple instrumente, dl Michael Ibrahim.. și am început să învăț limba arabă, la 35 de ani, fără greutate, cu duolingo.. nu din necesitate, ci din entuziasm! Vreau să cunosc și civilizația aia, din .. leagănul civilizației, din orient! Vreau să știu ce spun ei, când cântă atât de frumos în concerte! (Și Marian Layousse e impresionantă, și Nibal Malshi, Mai Farouk.. și alții). .. Sunt inginer și lucrez pe cont propriu, și revin la importanța relației de calcul: relația respectivă de calcul e un exercițiu al gândirii, un antrenament pentru creier.. un antrenament, vreau să afirm: simplu și ușor, atâta vreme cât nu încalci Legea entuziasmului! Nu te uiți pe foile alea în silă, din silă, pufnind, ci atitudinea ta e curioasă! te pui la învățat cu atitudinea: „Eh, hai să pricepem și asta!” .. Ajunsesem în facultate să fac bani, dând meditații colegilor mai tineri care voiau să înțeleagă diferite discipline, și eram mândru că băieții și fetele mele luau lejer la examene grele, note de 8.. 9.. 10. Era o colegă atât de dragă, care a luat 10 la un examen considerat greu.. și îmi aduc aminte, era atât de entuziastă! Nu învăța cu greu, oferea interes natural problemelor, și nu-mi băteam capul să verific prea mult dacă ea a priceput termenii relațiilor de calcul, îi pricepea ușor, pentru că oferea interes! .. Nu-i mândria mea că ea pricepea ușor, „de vină” era entuziasmul ei, era cu mintea acolo, și de-aia pricepea ușor! O vom fi numit genială pentru asta? Evident, nu! E o fată normală! Și au fost mulți alții care au învățat pe bune: nu din silă, nu forțați, ci din interes, pasionați, entuziaști, „aprinși”, curioși! Atâta trebuie!... .. Și-o să zic o acuză sau o scuză pentru cei care nu vor să învețe: poi nu poți, nene, să te pui la învățat nimic, având în cap gagici, sau alcool, sau joint-uri.. Toate au timpul lor, locul lor, legile lor, dar, când te pui la învățat, lepezi toate celelalte griji, și te preocupi de învățat, entuziast! E ca la Sf. Liturghie, „toată grija cea lumească, ACUM să o lepădăm”, căci acum e timp de entuziasm AICI!” Vreți să scăpați de anumite dureri somatizate în organsim, de exemplu?: după stresuri și conflicte (dureri de burtă, de cap, de spate)?: atunci, căutați să împăcați și să lepădați grijile lumești.. evident, pe cele pe care nu le puteți lepăda, rezolvați-le!, și căutați prilej pentru diverse entuziasmuri care vă pasionează! Veți observa cum și durerile dispar, din burtă, din cap, din spate... Nu-i recomandare medicală, e liberă exprimare, și nu se aplică acolo unde ai o leziune fizică, dar „gustați și vedeți”! :) În cazul conflictelor emoționale uzuale, funcționează. Evident: și în condițiile profului meu drag de matematică: „trebuie să fii bine dormit, bine hidratat, bine mâncat”! .. Și atunci, pricepând utilitatea multiplă a entuziasmului, pentru oricare dintre noi, atunci, cum să nu promovezi entuziasmul? :) Am și eu momentele mele grele, dar sunt preocupat să revin la entuziasm! N-ai preocupări pentru a reveni la entuziasm? Ei aș?! Eu am acum pasiunile mele: și muzica orientală, și dl Eminescu, și motoarele axiale, și proiectarea unui camper multifuncțional, și alte mărunțișuri care mă preocupă uneori, în timpul pe care mi-l fac liber, printre proiectele inginerești în care sunt implicat.. acum trebuie să termin o documentație de aviz în cadrul unui proiect de infrastructură, pentru care am cerut 5000lei. A, sunt pasionat și de proiectarea unui distilator eficient care să rezolve problema apei „dulci” de pe insulele secetoase, unde oamenii nu pot face agricultură decât câteva luni pe an”.. Gândesc și lucrez la asta, am câteva schițe.. .. Entuziasmul, la orice vârstă, consider că trebuie să fie precum oxigenul... a!, scuze!, de fapt nu precum oxigenul, căci unii de la oxigen (chiar și din ăla tehnic) aplicat direct în plămâni, s-au „prăjit” la plămâni și la creier.. ci precum aerul natural, care are doar o parte oxigen.. Big hug!