Én a felesleges, kiszelektált, de még jó minőségű vagy új tárgyaimat felajánlottam karácsony előtt a Futrinka Egyesületnek.Náluk lehet licitálni ezekre a tárgyakra és a bevétel az árva kutyusoké.Így az elszórt pénz feletti bűntudatom jó cselekedetté alakul át. Segíteni pedig az egyik legjobb dolog a világon...
El kell adni, és sokkal könnyebb elengedni! :)) A pénzt ami ebből bejött félretettem, és sokkal nagyobb biztonságban érzem magam azóta mióta nem a tárgyaimban áll ez az összeg, hanem a számlámon. A lomtalanítás egyébként, lelkileg is egyfajta megtisztító, és megújító terápia. Imádom, sokkal előbb kellett volna elkezdeni.
Nagyon jó és hasznos videó lett!:) Én kb másfél-2 éve találtam rá erre az életstílusra. Egyszer tartottam egy nagyobb szelektálást (azóta volt több kisebb), utána hihetetlenül felszabadító érzés fogott el, de sajnos leginkább csak a ruhatáramra irányult ez a dolog. (Bár több mint a semmi, és már nincs meg az a "nincs mit felvennem" effektus, benyúlok a szekrénybe, és szinte bármit bármivel felvehetek.) Leginkább a kollégiumi lét ébresztett rá, hogy mennnyire kevés tárgyra/dologra lenne szükségem, ennek ellenére mégis mindig az az érzésem, hogy még mindig túl sok cuccom van (az otthoniakba bele se merek gondolni), ami feltehetően abból adódódik, hogy nem a megfelelő módszerrel szelektálok. Vásárlást tekintve hetekig "alszom rá egyet", hogy valóbam szükségem van-e arra a dologra, bár ennek ellenére pár esetben szinte hozzá sem nyúlok az adott cucchoz.. A lomtalanításkor nálam nem szokott előjönni az a dolog, hogy "anno mennyit költöttem rá" alapvetően úgy állok hozzá, hogy ha nem használtam, felesleges, akkor már a vásárlás pillanatában úgymond egyfajta " veszteség" ért, nem akkor, amikor megválok tőle. Számomra ami rettenetesen nehéz: az ajándékoktól megválni. Rengeteg ruhám, díszem, ékszerem, kacatom van, amit ajándékba kaptam, legnagyobb részüket nem használom, mégsincs szívem megválni tőlük, mert attól tartok, hogy azzal megbántanám az ajándékozót..(hiszen tapasztaltam, hogy nekem is rosszul esik, ha valamit szívből adok és nem használják, kidobják, stb.) Erre van valami módszer/megoldás? Mit lehet ezzel tenni? Köszönöm, ha reagálsz a kommentemre! :) És csak így tovább, szuperek a videóid, nagyon inspiráló és motiváló vagy!
Szia! Köszönöm, hogy írtál. Nagyon örülök, hogy te is tapasztalod az előnyeit egy kiadós lomtalanításnak. Az ajándékokról én már valahogy úgy gondolkodom, hogy maga az ajándékozás a lényeg. Szerencsés esetben eltalálom, hogy a másik mit szeretne, vagy minek örül, de ez nem mindig van így. Onnantól kezdve, hogy átadtam az nem az én dolgom, hogy a másik mit kezd vele. Meg kell hagyni mindenkinek a szabadságot, hogy eldönthessék használják vagy sem. Én nem veszem személyes sértésnek ha valaki a tőlem kapott ajándékot nem használja. Ugyanígy vagyok azokkal is, amiket én kapok. Előfordul, hogy nem használom, nem tetszik. Ahelyett, hogy valahol nálam csak álljon és porosodjon, inkább továbbadom valakinek aki használni fogja. Itt is egyszerűen a gondolkodásunkon kell változtatni. Az fontosabb számomra, hogy az a tárgy ki legyen használva. Az, hogy ki hogyan kezeli ezeket, és személyes sértésnek veszi ha valakinek nem tetszik amit adott, vagy nincs rá szüksége, vagy bármilyen oknál fogva nem használja az az illető problémája, nem az enyém. Nem változtathatok a tényen, hogy olyasmit adtam, ami a másiknak nem tetszik vagy nincs rá szüksége, de változtathatok azon, hogy hogyan kezelem. Elfogadhatom vagy megsértődhetek. Én az előzőt választom. Legyen szép napod ☀️
@@egyszeruenlaura Köszönöm, hogy ilyen hamar válaszoltál! 😊 Elég logikus, remélem, hogy a legközelebbi szelektálásomnál tudom majd alkalmazni ezt a gondolkodásmódot. Neked is szép napot! :)
Abszolút átérzem, amiről a levélíró írt. Nekem emellett még ott van, hogy nagyon nehezen állok neki a lomtalanításnak, mert egyrészt van egy elképzelésem, hogy mennyi minden feleslegünk van, másrészt tudom, hogy előjön a bűntudat munka közben vagy után.
@@egyszeruenlaura Esetleg abban tudnál-e segíteni,hogy egy kamasz fiút hogy lehet rábírni az ilyesmire? A lányom és nagyfiam nagyon pedáns. A középső,most 17 éves,kiskorában nagyon rendben tartotta dolgait,de kb.2 éve elszabadult a pokol. Magára nagyon ad,tiszta és igényes,de a szobája rémálom. Halmoz-félkarú robotok,szakadt gyerekkönyvek,kinőtt de kedvenc gyerekkori pólók,megspékelve kajamaradékkal pl. A pszichológus azt ajánlotta,ne pakoljak,takarítsak helyette,ha jön a szerelem szégyellni fogja a szobáját és összekapja magát. Hát jött a szerelem és-kitakaríttat és pakoltat a barátnővel,immár 2 éve...(próbáltam beszélni a kislány fejével,de hiába.) Valami ötlet?
Mindenképp vele együtt kell a lomtalanítást végezni. Meg kell beszélni, hogy mikor fogjátok csinálni, mert ezt már nem lehet halogatni. El kell neki magyarázni, hogy könnyebb lesz rendben tartani a szobáját, ha a feleslegtől megszabadul, több hely jut a számára fontosdolgoknak. Te döntsd el előre, hogy melyik módszert alkalmazzátok, akár ki is nyomtathatsz egy listát, és kipipáljátok, ami már megvan. Fontos, hogy minden egyes darab a kezébe kerüljön és ő legyen a döntéshozó. Ha pl túl sok pólót, akar megtartani, akkor te döntsd el, hogy mennyi legyen az pl 5 alvós póló, x póló az egyéb alkalmakra. Ne kritizáld azért, amit meg akar tartani, vagy azért, amit nem még akkor sem, ha úgy érzed, hogy teljesen felesleges (ez nem mindig könnyű) sokkal jobban fog menni, ha te csak a módszerben segíted, pl mondod neki hogy minden ruhát szedjen elő és halmozza az ágyra, majd jöhet a szelektálás, aztán jöhetnek a könyvek, egyéb holmik stb... Segítheted abban, hogyan rendezzétek el, a megmaradt dolgokat. Fontos a megfelelő kommunikáció, hogy ne érezze azt, hogy ez ellene szól, a túl sokat nem lehet rendben tartani. Lehet, hogy egyszerre 1-2 óránál többet nem kell a lomtalanítással vesződni. Haladjatok lassabb de rendszeres tempóban. Előbb utóbb a végére értek. Konkrétan fogalmazz pl. ahelyett, hogy azt mondod szabadulj meg néhány pólótól, mond ezt, hogy csak 7-t tarthatsz meg. Remélem ez segít. Üdv. Laura
@@egyszeruenlaura Köszönöm! Már felvetettem neki azt a módszert és azt alkalmazzuk is:ha egy ruhadarab jön,egy megy. Pl. egy farmer vásárláskor egy nadrág-bármilyen-megy. Egyenlőre idáig jutottunk. A régi holmik,lomok tárolásával van a legnagyobb gubanc.
2 hónapja folyamatosan szelektálom a cuccaimat. Nagy sok cuccom landolt kukába, gyerekeknél, szegényeknél, antikváriumba, gyűjtőknél. Minél kevesebb cuccom lett itthon annál inkább egyre jobban - szabadabban kezdtem magam érezni. Most már nem gond megszabadulni a dolgoktól.