..."Mindenesetre azt az egyet sohase felejtsük el, hogy csak aki a szabályokat és a szabályoknak megfelelő szerkesztést ismeri, s azt maga is meg tudja csinálni, csak az lesz képes a szabályos- tól eltérő jelenségeket biztosan felismerni, kellőképen méltatni és a szabadságokat a művészi követelményeknek megfelelően felhasználni."... Kesztler Lőrinc: Összhangzattan
Brutálisan egyetértek mindkét világgal. Mikor kisgyerek voltam ilyen általános iskola 1.-2. osztályos, ahogy talán a legtöbb gyerkőc akkoriban, ha a zenéhez köze lehetett, fúvós hangszerrel kezdhette a pályafutását. A furulyával kezdtem a "zenei pályafutásomat".. Már a kezdetektől jó fülem volt a zenéhez, édesapám is fiatal korában játszott hegedűn, brácsán és csellón is. Valószínűleg tőle örököltem a zenei vénámat. Édesanyámmal együtt énekeltek anno kórustagokként is. Mikor elkezdtem a fúvós hangszeren játszani 3 évig jártam mellette szolfézsra és zeneelméletre is, mint fakultáció. A furulyán hallás után el tudtam játszani a magyar népmesék zenéjét körülbelül másodjára, a mai napig erre világosan emlékszem, hogy ültem a kis Yamaha hangszerrel a katódcsöves TV előtt és vártam a magyar népmeséket, hogy rá tudjak játszani. A zenetanárom akkoriban egy kürtös volt egy szimfonikus zenekarban és sajnos annyira rám akarta erőltetni azt a hangszert, hogy full megutáltam az egészet. Az órákra sem készültem utána már egy percet sem... a házi feladatokat kottából leblattoltam neki minden alkalommal és vártam az óra végét, hogy édes istenem legyen már vége... besokalltam kb 4.es koromban sok sok letett vizsga után és mondtam hogy inkább elmegyek sportolni valamit csak ezt ne kelljen... Szüleim nehezen, de elfogadták a döntésemet. Vízilabdáztam utána 4,5 évig, zenét viszont folymatosan hallgattam. Elkapott a blues, a rock, a funky, a metal... Led Zeppelin, Deep Purple, ZZ Top, Queen, ACDC, Kool and the gang, Earth Wind and Fire.... amiket a szüleim szerettek és hallgattak... :) 14 éves koromban kértem egy akusztikus gitárt karácsonyra... Ahogy Atti is mondta akkoriban nem voltam én sem kitartó semmiben, de megkaptam azt a "szar" akusztikus gitárt és rá pár évre miután megtanultam autodidakta módon az akkordokat, kihallottam a zenéből a basszust. 16 éves korom óta a basszusgitározás szerelmese vagyok... azóta is autodidaktának vallom magam és amit a legjobban sajnálok, hogy amennyire jól tudtam kiskoromban kottát olvasni és blattolni, azt mintha egy delete gombbal megsemmisítették volna...A hallásomra támaszkodom azóta is... remélem egyszer lesz lehetőségem és elég időm, hogy ezt a skillt visszanyerjem.. Volt sok évig egy nagyon jó zenekar is ahol játszottam, és ahogy a videóban elhangzott igen, a nagy szabadság mellett eljutottam egy pontra ahol megrekedtem autodidaktaként. Beláttam, hogy kell oktatás, mert diszkomfortos ebben az állapotban megrekedni... Azóta magántanárhoz járok és igyekszem fejlődni és a rossz beidegződéseket kiiktatni. De a szenvedélyem, a zene és a basszusgitár iránt töretlen így 31 éves koromra is. :) Van egy stratom is, mert a gitártudást is el szeretném sajátítani hosszú távon, de a fő profil a basszus marad. :) Elnézést, hogy így elnyújtottam, de a zene nagyon sokat jelent számomra és amíg élek a részem lesz, ha így ha úgy... :) Hajrá Tomi!
Fuu, ezt annyira jo volt hallgatni, iszonyatosan ertekes gondolatok hangoztak el!Sajnos elmult par evben nagyon lealltam a gitarozassal, pedig elotte az eletem resze volt. Most vegre elkezdtem ugyanazt a lelkesedest erezni mint regen. Videoid sok kedvet csinal, motival. Ne hagyd abba! Koszi nagyon a munkadat!
Remek párosítás!!👌🏼 Az F.O. System az egyik legjobb dark zenekar itthon!! 🤟🤟Én festőművészként végeztem.... az egyetemen bölcs mesterem is ugyanezt mondta: tanuljak meg nagyon rajzolni, aztán felejtsem is el!🙂✌✌🤟
Zeneízlés, zenék szeretete, és kutatása, hallgatása meg elmarad! Ezért tart a magyar zene ilyen szinten! Képzés nem zeneszerzőknek kell, max előadóknak. Kodály szerint és pszichológia szerint is ha gyerekkorból kimarad a képzés azt a lemaradást már nem tudod vagy nagyon nehezen behozni. Az élet véges. A zene mindenkié. Legfőbb azoké akik táncolni is tudnak, és sokféle zenét hallgatnak.
Mindketten igen jó arcok, jó zenészek! Az hogy egyikük szegről-végről rokonom csak hab a tortán! Büszke vagyok! Gratulálok. Hű de jó másfél órát töltöttem veletek!
Fontos téma, sok tévhittel. Csak néhány rövid gondolat, bár ebből könnyen esszét lehetne rittyenteni: Bálint, nem mondtál hülyeséget, Satrianinak (is) volt egy pár éves Peavey-korszaka, 2004-ben jött ki a többszörös díjnyertes JSX fej és kombó, majd egy kis 5W-os csöves kombó is. Előtte-utána Marshall. Autodidakta vs. tanult: Régen más jelentett autodidaktának lenni, és nagyon mást jelent ma. Anno még üres lap volt, amit tele lehetett rajzolni, gyakorlatilag a semmiből teremtették meg a mára legendává vált arcok mindazt, amit ismerünk, szeretünk. Mint mindent, előbb csak csinálták és aztán találtak hozzá (leginkább mások) magyarázatot - azokat tanítják azóta a könnyűzenei iskolákban. Az egykor még üres lap azonban rég betelt, ma már nincs új a nap alatt, az elmúlt 70 évben mindent régen fel/kitaláltak, és már össze is mixelték, legyen szó stílusokról, soundról, játéktechnikáról, bármiről. A paletta óriási, van miből szemezgetni - ami pont az egyik veszélyfaktor is: rettentő könnyű betévedni az erdőbe és soha ki nem találni, elveszve a részletekben a rengeteg információ között. Scott Henderson szerint minden gitáros fele részben a más zenészektől szedett figurákból, fele részben pedig a saját világából épül fel. Mi Dandó Zolikával egyszer abban egyeztünk meg, hogy a 3-4 legnagyobb kedvenc, akit próbál az elején levenni az ember, plusz a saját világ - az 50-50%-os arány vitatható, nyilván egyénenként más és más. Míg régen lemezeket hallgatva és egymástól, úgy ma a netről is lehet autodidaktáskodni, aminek az eredményessége csak attól függ, milyen videókra akad az ember és hogy azok milyen felkészültségi szinten találják meg - felismeri-e pl., ha hülyeség? Kezdőként a bőség zavara borzasztó lutrivá tesz mindent, a felkészült tanár jó segítséget nyújthat a tájékozódásban.
Nagyon tetszett a videó, remek témaválasztás! Én is az autodidakta tábort erősítem (bár inkább úgy gondolom gyengítem 😀) és nagyon jól mondta Bálint, magam is azt tapasztaltam hogy megrekedtem. Amit el tudok játszani azzal jól érzem magam, de egyelőre nem tudtam kitörni a korlátaimból, nem találom az utat, hiába elérhető a neten rengeteg anyag.
46:19 - 46:35 Az a gitár egy '87-es ESP "the Eclipse custom" modell volt, ami a márka kedvelői körében igazi kult hangszernek számít más legendás ESP modellekkel együtt természetesen.
Talán K. Zalán mesélte,hogy bohóckodtak Kőbányán.Póka benyitott.Ki fogott 4-re 5.öt?Ha még egyszer meghallom eltöröm a gerinced.😊Hadd fogja már,ha olyan kedve van.Hendrixnek se monta senki,hogy hát nem minden hang a szabályok szerint van.Külömben mindez zene ugyanaz lenne.
Ez egy nagyon jó ötlet volt, jó volt a beszélgetés. Attila nagyon sokszor kimondta amit gondoltam mindig, de így meghallgatva a másik oldalt is, igazából valahol a középúton van a megoldás. KELL tudni mit csinálsz, csak nem szabad semmitől sem elhatárolódni. Meg attól függ kinek ki a célja a zenéléssel..nem?
Szia Tomi! A Sansz az egyik kedvenc sorozatom tőled. Kimondottan jó benne, hogy sokat megtudunk az adott gitárosok életéről és a hangszerhez való viszonyukról. Említetted az előző videóban, hogy már csak pár részt szeretnél ebből. Ha esetleg amiatt, mert már kevesebb stílus maradt, akkor ajánlom a flamenco-t. Ez egy teljesen más gondolkodásmódot és technikát alkalmazó zenei stílus. Girán Péter (pécsi gitáros) nagy szakértője ennek. Szerintem a feliratkozóid is örülnének, ha ez a sorozat folytatódna! Én biztos! :)
Üdv Tamás! A gitár fejhallgató erősítőkről esetleg összehasonlító/bemutató adást csinálhatnál (csak ötlet). Persze egy kisebb ládába dugva. Elképesztő klassz kis fejhallgató erősítők vannak, megnéznék róluk egy adást. Minden jót, üdv: Zoltán
52:09 bocsánat ha túl őszinte leszek: a Sex Action nagy szívfájdalmam lett utólag, mennyire imádtam őket. Majd sok évre rá hallgattam Circus of powert és hasonló zenéket . EGy az egyben koppintották . De nem is az zavar, hanem legalább jelölték volna meg a forrást a kazik borítóján. Én meg azt hittem ez az ő szellemi gyümölcsük . 52:20 itt burkoltan ő is bevallja. Itthon jól meghonosítottátok a C.O .P zenéjét.
Soha nem hallgattam jazz zenét, éppen ezért érdekes, hogy a taníts egy figcsit sorozatból az a rész volt a kedvencem, amiben Bálint szerepelt. Plusz érdekesség, hogy csak az ő figcsijét gyakoroltam be a rengeteg közül.
Valami vicces szitu volt ott a beszélgetés alatt! Ez abszolút lejön! Végig visszatartjátok a röhögést Matyival! Meg csak bólogattok,hogy AHAM ... ,mikor Bálint beszélt! :D:D:D
Szia Tomi! Esetleg kicsit extrémebb írányba nem terveztél még videót tervezni? Nagyon vevő lennék egy slam death metal. vagy egy metalcore gitárosra ugyanis nem hétköznapi figurákat technikákat rejtenek! Szerintem vagyis ha nem ítélkezel ilyen stílusokban hidd el sokat tanulhatnánk!
Első percek: ha nem is volt annyira meghatározó pillanat, mint Bálint számára, de pontosan emlékszem arra a doksira Claptonnal (szerintem ugyanakkor láttuk), ami anno engem is lenyűgözött.
Amikor zenét hallgatok,nálam az számít,hogy hatással van rám,vagy sem.Legyen valami,amit kifejez.Vagy kisimítja az idegzetemet,vagy kardot rántok.Oda vonzza a figyelmemet,leköt vagy észre sem veszem.Lehetőleg tartson valahonnan valahová,fusson be egy ívet.Nem érdekel,hogy ki képzett,ki nem,és a magán életük sem érdekel.Nem ez számít,nem ez marad meg.Nem ettől ragadtam hangszert kamasz koromban.
Én fél évig jártam egy ismertebb gitároshoz tanulni. Amikor Paganini, Malmsteen témák után a saját dzsunga értsd : fos Korn-szerű dallamtalan baromságait akarta tanítani és következő órán számonkérni akkor hagytam abba a tanulást. Azóta a saját utam járom : Oximoron project A fickó bármit eltud játszani de önállóan értelmes dalt szerezni képtelen.
No, sikerült végig hallgatnom (sajnos sokszor meg kellett szakítanom). Überfaxa, de Tomi!!!! Megint kevés volt a zenélés! Pedig kezdtek a fijjug belelendülni. Kicsit kellett volna finomítani a soundokon és hagyni őket 8-10 perce élvezkedni. Meg neked belépni trióba, de érthető, ha nem, hisz a videó a vendégekről szólt, éppen ezért még játszhattak volna egy kicsit. Mindkettőnek jó a beszélőkéje, erőst szimpatikus mindkét srác és qrva jók a hangszereik! Hej, de kár, hogy nem most vagyok fiatal és járhatok egy rendes gitártanárhoz tanulni, mint pl. akár Bálint, vagy te, de vannak még. 🤘👍🙏🎼🎶🎸
Szerintem, van még egy harmadik dolog ami az ösztönös zenéléshez hasonlítható, és ez az ízlés. Amennyiben képzett, a zeneleméletet valamennyire ismerő zenélő vagyok használhatom (használom is) az ízlésem. Tehát amikor pl ösztönösen énekelek egy dallamot, utána kieelemezhetem az adott skála mely hangjait használtam majd izgalmasabbá tehetem tudatosan korrigált hangokkal. Mondjuk kvinthang helyett 9- et vagy 11 et énekelek. Itt dönt az ízlésem, melyik irányba menjek. Például bővítettek alkalmazásával adhatok különböző hangulatot a dalnak . Mondjuk ösztönösen felgitározok valamit, majd ezt kibővítem a dal szövegéhez passzoló harmónia bővítésekkel. Valahogy. Vagy veszek egy másik gitárt vagy szinti vagy kórust, akik amik ezeket a hangulatokat (pl.: add 9, sus13) kiszínezik. Ennyiben érdemes tudni mit csinálunk, de az ízlésünk ami igazán alakítja a formát. Persze egy sötét szobában is jó kalandozni, várva, hogy mi akad a kezünke vagy mibe verjük be a fejünket.
Valószínűleg sokmindent nem tudunk egy-egy világhírű gitáros hátteréről. Szerintem az atudidakták egy nyugati országban már a haverjaiktól többet tudtak tanulni, mint sok zeneiskolában, mert a közeg zeneileg egészen más lehetett mint nálunk. Amint pedig valaki kezd világír közelébe kerülni, szerintem nagyon könnyen mögé teszik azok a szakembereket, akik befoltozzák a lyukakat. Azért a könnyűzenéhez szükséges szolfézs nem olyan bonyolult. Az tény, hogy nem fog bigbandban játszani, de hát nincs is rá szüksége. :) Olyan, hogy valaki mindent magától megtanul, szerintem nincs. Hendrixnek is biztos volt pár barátja, vagy egy zenész a bárban, aki mondott pár hasznos tanácsot. A többi valóban tehetség és szorgalom kérdése. Azzal viszont senki se hülyíse magát, akkor akkordozgatásból meg számok tanulasabol majd egyszer Hendrix lesz belőle. Évekkel lehet lemaradni emiatt a baromság miatt, mert igenis megkell érteni bizonyos szinten, hogy mit csinálsz. Ez a szint nem egyenlő a zeneakadémiával de realtíve jelentős tudás. Aki teljesen klasszikus vonalon akarja magát képezni az egy teljesen más karrier, de valoszinu hianyozni fog belőle a nagyívű sikerhez szükséges “karizma”. Ez utobbit szerintem nem lehet tanulni/tanítani.
a gitáron és a hangszereken a "fogások,ujjrendek"(nem is tudom értelmezni) tanítása csak a a technikák alapvetö felhasználási funkcióihoz kellenek..nem erröl szól a zene..
Ti melyikben hisztek?🤔 . . . 🙏Ha tetszett a videó köszönöm a LIKEOT és a FELIRATKOZÁST!!!🙏 Itt tudod TÁMOGATNI a csatornámat : 🎂Patreon : www.patreon.com/koroditomi 🎄"Köszönet" gomb a videó alatt Elérhetőségeim (ha bármi kérdésed van vagy tanulni szeretnél) 🎭Facebook : facebook.com/tamaskorodiguitar 📷Instagram : instagram.com/korodi.tomi.guitar ✨Tiktok : tiktok.com/@KorodiTomi 🌐E-mail : t3tamas@gmail.com
Most kezdtem el nézni, de 1) örülök, hogy Gyémánt Bálint ismét "előkerült", 2) autodidakta tanulás annak való, aki minimum Hendrix vagy még több tehetséggel bír vagy eleve nem akar különösebben komplex dolgokat (mondjuk punkot játszik, egyszerű rock&rollt, stb.). De a zenei képzettség nem hinném, hogy hátrány. Aki szerint a zeneelmélet korlátozza a kreativitást, ott a kreativitással eleve baj lehet. Persze vannak kivételek, egy alapból zseni, de képzetlen zenész lehet, hogy alkalmaz olyan megoldásokat, ami egy képzettnek nem jutna eszébe, mert nem "szabályos". De Bartóktól Petruccin, Satrianin át Liszt Ferencig számtalan zeneszerző bizonyítja, hogy a képzettség inkább előny. Szerintem.
Autodidakta út, mert azt/akkor/addig/annyiszor/annyira vehetek át, amennyire igénylem és alkalmazni tudom. Plusz vizuális típus vagyok, kell a látványos, releváns, ízléses grafika is. A módszer hátránya, hogy darabonként kell összeszedni a yt-ról vagy máshonnan, amire szükségem van. Nehezebb összeállítani egy konzisztens tematikát is, amit érinteni akarok. Volt, hogy egyhavi tananyagot 2-3 hónapig vadászgattam. Sok a-ha élmény szerencse kérdése is volt. Egéni alkati hibám, hogy egy video oktatósorozat vagy tankönyv sem tudott lekötni egyenletesen, elejétől a végéig. Pedig sokba belenéztem mindkét kategóriában. Mikor a triádok fogtak meg, mikor a pengetéstechnikára fordítottam több figyelmet, mikor a hallásfejlesztésre, mikor a skálákra, módozatokra, stb.. De néha hiányzik, hogy nincs egy élő ember, akinek feltehetnék olyan kérdéseket, amelyek hetekig 100-as szegek a fejemben és instant megoldásokat kaphatnék. De előbb-utóbb le szoktak esni a tantuszok. Persze én már nem leszek doktori fokozattal rendelkező virtúóz előadóművész. Csak gondolkodni, alkotni, kikapcsolódni és örömködni akarok a nappalimban enyhe gitár és szintis környezetben. Ne szetetnék, nem is tudnék minden kedden és csütörtökön 5-től 6-ig gitárórákra járni. Brrrrr...
@@LaszloVarjuTechno Aki ezt veri, azt kerülni kell. A jó tanár avagy rossz tanár mindig, mindenütt kardinális pontja bármilyen oktatásnak sajna. Egy gitártanárnak (szerintem) nem egy stílust kell megtanítania meg mi helyes avagy mi nem, hanem a zeneelméletet és a gitározás lehetséges technikai módjait. Aztán, ha a nebuló ezeket tudja, majd azt játszik, amit akar. Ha több skálát, módot, technikai elemet tanulok, több lehetőség adódik az önkifejezésre. De ha csak egy Ramones tribute zenekart akarok nyomatni, felesleges a zeneelmélet mélységeivel kínozni magam. Ha Steve Vai vagy Paganini féle zenei világot akarom játszani, akkor nem árt az elméleti tudás sem meg a qrva sok szisztematikus gyakorlás, oda meg nem árt legalább egy hozzáértő tanár, aki néha rávilágít a rossz beidegződésekre, stb. No, meg a konzultáció, meg lehet kérdezni bizonyos problémákról, amik felmerülnek menet közben, hiszen azért fizet neki a tanuló, hogy elmondja. A zeneelmélet nem korlátoz, ellenkezőleg!
Az a szörnyû, hogy a legjobb gitárosok mind zseniális autodidakták voltak... Charlie Christian, Wes Montgomery, Szabó Gábor, Zoller Attila, Pat Martino, John McLaughlin, Pat Metheny, Koszta Lukács, John Scofield, George Benson, Stanley Jordan, Toninho Horta stb. ez elviselhetetlen de így van... A röhej, hogy autodidakta gitárárosként Babos adta otthon a diplomát tehát tulajdonképpen a mûvészet a mesterséggel szemben taníthatatlan. Szerintem a pengetôfogás, kéztartás valójában nem számít a Methenynél pl. mind a kettô rettenetes mégis úgy szól ahogy senki másnak ezzel megint szörnyû szembenézni...
Mondjuk Szabó Gábor pont elvégezte a Berklee-t, Zoller is a Lenox School-ba járt. Nem mondom, hogy előtte nem tudtak játszani, de attól még tanult zenészek voltak.
@realDonBen Nyilván nem ismerem az összes előadó teljes életművét, de tévedés azt gondolni, hogy Scofield, Metheny, Benson vagy Martino nem tudja egészen pontosan hogy mit játszik, nem ismeri oda-vissza az akkordok és a skálák birodalmát. Lehet, hogy mást értünk autodidakta alatt, mindenesetre ma már szinte senki sem tud teljesen autodidakta lenni, hiszen ömlik ránk a fantasztikus minőségű és döbbenetes mennyiségű oktató anyag az interneten. Nyilván fej-nyak sebész nem lehet valaki úgy, hogy csak az interneten képzi magát, de a felsorolt emberek közül a legtöbben azért is ilyen fontos nevek mert a legképzettebb emberek, akik az egész életüket arra tették fel, hogy mesterré váljanak a gitározás és a zene terén. Lehet, hogy erről nem adott ki papírt egyetlen intézmény sem, de azért ők nem ösztönlények akik csak össze-vissza csinálják amit gondolnak és a végén meg ez sül ki belőle. A formai és kompozíciós elemek annyira bonyolultak, hogy ezt nem lehetséges csak úgy ösztönből csinálni. Blues gitáros lehetsz úgy, hogy ismersz 5 hangot és a fantasztikus tehetségeddel, szuper ízléssel és arányérzékkel csoda jön ki belőle. De Metheny szintű zenei nagyság nem születik autodidakta módon...
És még valami. Gyuszi Bácsit nevezhetjük autodidaktának, hiszen semmilyen iskola nem létezett Magyarországon akkoriban ami képesítést adhatott volna neki, de ettől ő még egész életében képezte magát és szeretnék mindenkit megnyugtatni arról, hogy pontosan tudta, hogy mire mit és hogyan lehet játszani. ☺ Olyan nem létezik a zenében ezen a szinten, hogy valaki ne tudná, hogy mit csinál csak egyik ujját ide, másikat oda teszi és sorra jönnek a lemezek. Természetesen Singer-songwriter-ként ez simán lehet. Én például nagy Nirvana rajongó voltam, azok a srácok nevezhetőek fantasztikus autodidakta zenészeknek, de Babos Gyula biztosan nem.
videő első percében kommentelek hirtelen direkt. Kíváncsi leszek véleményem mennyire változik. Az iskola és tanítást senki nem fogja megkérdőjelezni, csak ad valami pluszt. Viszont manapság már youtube ingyenes oldalakon ugyanúgy megtanulhatsz mint iskolában. Manapság suliba igazán a papir miatt kell elmenned csak. Bocsi . Régen sokkal nehezebb volt felszedni a tudást, akkor sokkal érdemesebb volt suliba járni. Azért most mégis szembe köpöm magam, mert abban is lehet jó dolog iskolába el jársz főleg ha karriert befutott zenészek tanítanak praktikára és közben szuperül ottvonalas kottát is megtanulod. Én is jobban örültem volna ha anyámék zeneiskolába iratnak és nem szakmunkásképzőbe. De régen nem voltak a gyerekeknek nekünk ilyen álmai vágyai nem is lehettek. Bocsánat ha keszekusza a komment , a téma is elég kényes ja. Viszon beszélgettem zeneiskolázott barátommal aki profi és zenetanárkén dolgozik mellette 3 zenekar is van. Beszéltem vele mennyire irigylem.Ő mondta igen igen vérprofi kottát nézi és játsza is egyben. De ezzel azt is megtanítptták mindíg kövessen egy adott kottát mereven, ő úgy érzi ezáltal inpmrovizatív oldala kicsit elnyomásba is került. Nem azt mondja nem tud imprózni, de valahol mégis hozzá szokott kottábol és halál pontosan játszon el dolgokat. Nos fene tudja. Én autodidakta vagyok. Sok nagyon jó zenész volt és van aki életében nem tanult iskolában. Végszó: mindkét oldalt ugyanolyan volumenű művészek vannak. Azért ha valaki ennek szenteli az életét, nem árt ha kap egy szakirányú képzést. Én irigylem a kotta olvasást, picit tudok lassan de nem tudok vele együtt játszani ahogy pörög. Már emiatt is megérte volna.
Nyilván a zenélés-hivatásosként-egy szakma,amellett,hogy művészeti ág.Ehhez feltétlenül kell az elmélet,a kottaismeret.Enélkül hogyan kommunikálna a többi zenésszel,ez a közös nyelv.Minél képzettebb "szakember" valaki a maga hangszerén,annál könnyebben tud beilleszkedni,annál több,jobb munkákat tud elvállalni, szívesebben foglalkoztatják,ha minőségi munkát végez.Ez persze nem az egyéniségről szól.Szerintem.