Back in the day when reality was firmly set in, we called a tune like this "catchy", not {{{{{{GENIUS}}}}}} or {{{{{EPIC}}}}} or a {{{{{MASTERPIECE}}}}}
Om jag säger "ett", så säger ni alltid "en", eller tvärtom. Förklara den märkliga saken. Det är ytterst ovanligt och kräver en synnerligen god förklaring.
När jag talade med en gammal kvinna i Hardangervidda, jag förstod icke ett endaste ord. Nu körde vi vidare till camping-platsen och talade med en man som talade vanlig Norsk. Jag och min unga hustru förstod allt vad han sade, helt plötsligt. Konen talade "Rotvälska", haha. En annan dag ville jag och min hustru köpa s.k. "T-sprit" som bränsle i ett Svenskt "Spritkök". Den unga vackra kvinnan i affären deklarerade att "det får man bara köpa i speciella affärer." Jag frågade "varför" ? -För det att alkoholister dricker T-sprit. Jag sade: men herregud och gapskrattade och hon skrattade på samma sätt.
Skillnaden mellan Svenskar, Norskar och Danskar, det är ungefär som skillnaden emellan av olika raser av Schäferhundar. Långhåriga, korthåriga, vakthundar eller bevakningshundar, och vallhundar, men det är ingen stor skillnad.
En märklighet, det är när vi i Sverige säger "ett" / "et", så säger ni i Norge eller Danmark "en", eller tvärtom, nästan alltid. Är detta icke märkligt ?